![](/img.php?id=-5081&size=500&mc=dbdbeb&mg=0&cp=0)
Operácia Azul (Rosario)
Skoro ráno 28. marca pod zámienkou
spoločných manévrov s uruguajským vojenským
loďstvom vyplával na more argentínsky invázny2
zväz štyroch skupín lodí. Prvá skupina - Task Force
20. (lietadlová loď ARA Vienticinco de Mayo,
torpédoborce ARA Comodoro Py, ARA Hipolito
Bouchard, ARA Piedra Buena a ARA Segui, tanker
Punta Medanos) mala kryť vylodenie. Task
Force 40. (torpédoborce ARA Santisima Trinidad
a ARA Hercules, fregaty ARA Drummond a ARA
Granville, ponorka ARA Santa Fe) mala vylodenie
zabezpečiť. Task Group 40.1 (vyloďovacie
plavidlo ARA Cabo San Antonio, ľadoborec ARA
Almirante Irizar a dopravná loď ARA Isla de los
Estados) slúžila pre vylodenie 800 mužov 2. práporu
námornej pechoty a 102 mužov špeciálneho
oddielu Buzo Táctico. Podporovať ich malo 20
vozidiel LVTP-7 z ARA Cabo San Antonio. Napokon
Task Force 60 (ľadoborec ARA Bahia Paraiso
a fregata ARA Guerrico) mala podporiť sily na
Južnej Georgii.
Názov operácie Azul sa v rámci utajenia
zmenil 31. marca na Rosario. 2. apríla o 00.30 h
sa v oblasti rieky Mullet Creek pri Port
Stanley vylodili argentínske špeciálne
jednotky Buzo Tactico, po nich Commandos
pri York Bay. V prvých prestrelkách
s britskými Royal Marines padli
3 Argentínci. Hlavné sily argentínskej
námornej pechoty sa vylodili o 04.00 h
a obsadili letisko Port Stanley, na ktorom začali
pristávať lietadlá s vojakmi 25. pešieho pluku. Do
09.25 h bol odpor Naval Party 8901 Kráľovskej
námornej pechoty zlomený a britský guvernér
kapituloval. O 12.15 h Argentínci na ostrovoch
vztýčili svoju vlajku. Malá skupina námorných
pešiakov na Južnej Georgii podľahla argentínskej
presile 3. apríla.
Operácia Corporate
Už 30 minút po začatí bojov britský kabinet
rozhodol, že Falklandy treba dobyť späť. Dva dni
nato sa začala britská operácia Corporate a rýchlo
pokračovali prípravy vojenskej expedície do južného
Atlantiku. Už o necelý mesiac britské sily začali
bojové operácie. Británia vyvíjala aktívne kroky aj
na diplomatickom poli a kroky podľa medzinárodného
námorného práva, ktoré 30. apríla vyústili do
vyhlásenia bojovej zóny okolo Falklandských ostrovov
s priemerom 200 námorných míľ a možnosťou
použitia sily bez varovania. 17. mája bola táto zóna
rozšírená až na 12 míľ pred argentínske pobrežie.
Lode Royal Navy operujúce v južnom Atlantiku
predstavovali najsilnejšie námorné zoskupenie,
aké Veľká Británia zostavila od vylodenia
v Sueze (1956). V oblasti Falklánd sa pohybovalo:
44 bojových lodí Jej Veličenstva. Z nich
boli 2 lietadlové lode, 2 dokové výsadkové lode,
8 torpédoborcov, 15 fregát, 5 jadrových a 1 diesel-
elektrická ponorka, 5 mínoloviek, 1 antarktická
hliadková loď, 2 hliadkové člny a 3 záchranné
plavidlá. Ďalej na juhu operovalo 22 podporných
plavidiel Royal Fleet Auxiliary, 2 plavidlá RMAS,
2 plavidlá RMS a 40 prenajatých a rekvirovaných
civilných plavidiel.
Priamo v operácii Corporate
plnilo úlohy 110 lodí, ktoré do operačnej oblasti
plávali postupne v skupinách zostavovaných
podľa potrieb. Hlavným zhromaždiskom bol ostrov
Ascension v centrálnom Atlantiku.
Údernú skupinu lietadlových lodí tvorili HMS
Hermes a HMS Invincible, ktoré niesli spolu 20
lietadiel Sea Harrier FRS.1 a 19 vrtuľníkov. Na juh
sa vydali 6. apríla. Sprevádzali ich torpédoborec
HMS Glamorgan, fregaty HMS Broadsword, HMS
Alactrity a HMS Yarmouth, tankery RFA Olmeda
a RFA Resource. K nosičom lietadiel sa pripojili
i plavidlá, ktoré už v predstihu operovali v južnom
Atlantiku (torpédoborce HMS Coventry, HMS Glasgow,
HMS Sheffi eld a fregata HMS Arrow) a lode
zabezpečujúce vylodenie na Južnej Georgii (fregaty
HMS Brilliant a HMS Plymouth).
Hlavná časť vyloďovacej skupiny sa začala
presúvať na juh 6. mája. Jej súčasťou boli výsadkové
dokové lode HMS Fearless, HMS Intrepid,
RFA Sir Gallahad, RFA Sir Geraint,
RFA Sir Lancelot, RFA Sir Percivale, RFA Sir Tristam
(22. mája ich doplnila RFA Sir Bedivere), fregaty
HMS Ardent, HMS Argonaut (neskôr aj HMS Antelope),
tankery a logistické plavidlá RFA Stromness
a RFA Tidepool, prenajaté alebo rekvírované civilné
plavidlá Canberra, Elk, Europic Ferry, Norland a Atlantic
Conveyor. Prepravovali 3. brigádu Commandos
Royal Marines, tvorenú 40., 42. a 45. komandom,
2. a 3. parašutistickým práporom, podpornými útvarmi
a jednotkami, vrtuľníkmi Gazelle a Scout.
Posilovú skupinu, ktorá sa na juh vydala
v polovici mája, viedol torpédoborec HMS Bristol.
Sprevádzali ho tanker RFA Olna, fregaty HMS
Avenger, HMS Active, HMS Andromeda, HMS
Minerva a HMS Penelope (pri Gibraltári sa k nim
pripojil torpédoborec HMS Cardiff), vrtuľníková
loď RFA Engadine, podporné logistické plavidlá
a loď Queen Elizabeth II s 5. pešou brigádou na
palube. Na juh neskôr vyplávali i ďalšie civilné lode s materiálom, vozidlami, potravinami
a výstrojom.
Operácia Paraquat
Medzi prvé kroky Britov patrilo znovuobsadenie
Južnej Georgie pri operácii Paraquat.
Okrem ďalších siedmich lodí sa na nej zúčastnili
torpédoborec HMS Antrim, tankery a zásobovacie
plavidlá RFA Tidespring a RFA Fort Austin. Lode
na palubách niesli čatu M 42 komanda Royal
Marines, No.2 section SBS a čatu D zo zostavy
22. pluku SAS (spolu asi 250 mužov) a po tri vrtuľníky
Wasp a Wessex HAS.3/HU.5. Už od 19. apríla
prieskum ostrovov a pobrežia vykonávali lietadlá
Victor K.2 z Ascesionu a ponorka HMS Conquerror.
21. apríla vojakov SAS vysadili vrtuľníky
Wessex na Fortuna Glacier, no ich postup k osade
Leith zastavil blizard a vo víchrici havarovali
dva Wessexy HU.5. O dva dni vyvolala poplach
argentínska ponorka ARA Santa Fe a všetky britské
lode vyrazili na šíre more, aby v boji proti nej
lepšie využili sonary. 25. apríla ponorku objavili
a poškodili britské vrtuľníky. Lode HMS Antrim
a HMS Plymouth potom ostreľovali nepriateľské
pozície a britský výsadok začal postup cez Grytviken
na King Edward Point, kde Argentínci kapitulovali
o 17.00 h.
Letecké operácie
Z troch letísk na ostrovoch iba Port Stanley
malo spevnenú vzletovú a pristávaciu dráhu, no
príliš krátku pre účinné nasadenie argentínskych
prúdových bojových strojov. Tie preto vzlietali zo
základní na pevnine, vzdialených 700 až 1000 km,
čo skracovalo čas ich pôsobenia nad ostrovmi alebo
si žiadalo tankovanie vo vzduchu. Port Stanley
Argentínci zmenili na Baza Aérea Militar Malvinas
(BAM Malvinas) a základňu využívali pre turbovrtuľové
stroje IA-58A Pucará a ľahké prúdové
MB.339AA. Transportné stroje sem dopravovali
mužstvo, výzbroj a výstroj a pri spiatočných letoch
evakuovali ranených. Základňu bránila hustá sieť
PVO s kanónmi kalibru 20, 30 a 35 mm, PLRS typu
Tigre Cat (neskôr i Roland) a napriek častým britským
útokom zostala činná do
konca konfl iktu.
Najbližšie britské letisko
Wideawake bolo vyše 6000 km
od Falklánd na ostrove Ascension.
Slúžilo pre prieskumné
Nimrody MR.2, tankery Victor
K.2, záchranné vrtuľníky,
dopravné Herculesy C.1 a C.3,
stíhacie bombardovacie Harriery
GR.3A, stíhačky Phantom
FGR.2 a bombardéry Vulcan
B.2. Z letiska sa malo viesť
sedem operácií Black Buck,
nálety Vulcannov proti základni
Port Stanley.
Len pár minút po prvom nálete ráno 1. mája
zaútočilo na základňu 9 Sea
Harrierov FRS.1, súčasne tri Sea
Harriery napadli poľné letisko
Goose Green a lode Royal
Navy ostreľovali BAM Malvinas.
Argentínci ešte dopoludnia
vykonali odvetné nálety na
britské lode. Z pevniny vzlietlo
spolu 36 strojov typu Mirage
IIIEA, M-5 Dagger, A-4 Skyhawk a Canberra B.62.
Britské Sea Harriery zostrelili Canberru a stíhací
bombardér M-5 Dagger. Neskôr jednu stíhačku
Mirage IIIEA zasiahla raketa AIM-9L Sidewinder
a druhú zostrelila vlastná PVO v Port Stanley.
Potopenie krížnika ARA
General Belgrano
Koncom apríla Argentína do rozsiahlej operácie
nasadila tri námorné zoskupenia: Task Group 79.1
(lietadlová loď ARA Vienticinco de Mayo, torpédoborce
ARA Hércules, ARA Santísima Trinidad a tanker
ARA Punta Medános) plávala severozápadne
od Falklánd smerom na východ. Jej leteckú skupinu
tvorilo 8 strojov A-4Q Skyhawk, 4 prieskumné
S-2F Tracker a dva záchranné vrtuľníky. Task Group
79.2 (tri raketové fregaty ARA Drummond, ARA
Granville a ARA Guerrico) sa pohybovala západne
od Falklánd, smerovala na severovýchod a mala
Britov napadnúť protilodnými raketami Exocet. Task Group 79.3 (krížnik ARA General Belgrano, torpédoborce
ARA Hipólito Bouchard, ARA Piedrabuena
a tanker ARA Punta Delgada) sa k ostrovom blížila
z juhozápadu a ako návnada mala vylákať Britov
bližšie k pobrežiu Patagónie. Operácia však bola
zhatená už na počiatku. Briti z družicových záberov
zistili úmysel nepriateľa a 2. mája na priamy rozkaz
z Londýna britská ponorka HMS Conqueror, ktorá
tiež viac dní sledovala argentínsky krížnik ARA
Belgrano, odpálila tri torpéda Mk.8 Mod.4. Dve
krížnik zasiahli a poslali ku dnu. Zahynulo pritom
323 námorníkov, ostatných vyše 700 mužov zachránili
argentínske lode. Po potopení krížnika sa väčšie
argentínske plavidlá stiahli do prístavov a voľné
more prenechali britskému loďstvu, pre ktoré sa jediným
vážnym protivníkom stali argentínske vzdušné
sily a hŕstka lietadiel vojenského námorníctva.
Potopenie torpédoborca
HMS Sheffield
Keď 4. mája ráno argentínske prieskumné
lietadlo SP-2H Neptun objavilo viacero cieľov, zo
základne Río Grande
vzlietli dve lietadlá
Super Etendard. Po
dotankovaní z KC-130H
pokračovali k cieľovej
oblasti a asi 185 km
od nej sklesali 30 m
nad hladinu a zrýchlili
na 1000 km/h. Dvakrát
ešte vystúpali do výšky
150 m, na niekoľko
sekúnd aktivovali radary
a na druhý raz vo
vzdialenosti 56 km zistili
torpédoborec HMS
Sheffi eld a fregatu
HMS Yarmouth. Hliadkujúca
HMS Glasgow
argentínske lietadlá
síce zachytila a informovala
koordinátora
PVO na HMS Invincible,
no cieľ bol považovaný
za falošný.
Okolo
britských lodí totiž od
rána lietali argentínske
lietadlá a okrem
prieskumu sa pokúšali
zahltiť Britov falošnými poplachmi. Super Etendardy
odpálili dve rakety Exocet. HMS Glasgow zachytila
oživenie radarov rakiet, na varovný signál Briti
dokonca stihli odkloniť jeden Exocet, no torpédoborec
HMS Sheffi eld bol zasiahnutý. Na varovanie
nereagoval, lebo kvôli satelitnej
komunikácii s Londýnom mal
vypnutý systém elektronického
prieskumu. Loď zachvátil rozsiahly
požiar. Trval šesť dní, kým
sa vrak potopil. Zahynulo 20
britských námorníkov, 24 bolo
ťažko ranených.
Operácie
špeciálnych síl
Ohrozenie britských lodí
raketami Exocet viedlo k útokom špeciálnych jednotiek
na argentínske letiská. Napríklad 14. mája
skupina SAS a SBS zaútočila na poľné letisko
EA Calderón na Pebble Island, kam sa presunulo
6 lietadiel IA-58A Pucará, 4 stroje T-34C Mentor
a jeden ľahký dopravný Skywan. Špeciálne jednotky
zničili všetky tieto stroje, ktoré mohli ohroziť
vylodenie v San Carlos. Plánovaný zásah proti
základni Río Grande dňa 17. mája zhatila zlá meteorologická
situácia.
Boje o zátoku San Carlos
Amfi bická vyloďovacia skupina vkĺzla do
chránených vôd zátoky San Carlos skoro ráno
21. mája. Do svitania Briti vytvorili po vylodení hlavných
síl obranný perimeter a začali vyloďovať podporné
sily. Proti britským lodiam vzlietlo postupne
56 argentínskych lietadiel. Potopili fregatu HMS
Ardent pričom zahynulo 22 námorníkov. Bomby
dopadli i na fregaty HMS Argonaut a HMS Ardent.
Nevybuchli, no lode poškodili. Argentínci stratili 13
lietadiel a viacero vrtuľníkov. 23. mája stratili ďalšie
dve lietadlá. Na HMS Antelope síce zhodili bombu,
ale vybuchla až na druhý deň pri zneškodňovaní.
Loď klesla ku dnu. 24. mája Argentínci poškodili
RFA Sir Bedivere a prišli o 4 lietadlá. 25. mája
dva dvojčlenné roje argentínskych lietadiel A-4B
Skyhawk brilantne zaútočili na lode HMS Coventry
a HMS Broadsword strážiace severozápadný prístup
k San Carlos. Tri bomby zasiahli torpédoborec
HMS Coventry, ktorý sa prevrátil a potopil. Aj na
HMS Broadsword dopadla bomba. Nevybuchla,
ale zdemolovala palubný vrtuľník Sea Lynx. Dve
lietadlá Super Etendard s protilodnými strelami
Exocet zas zapálili kontajnerové plavidlo Atlantic
Conveyor, ktoré sa potopilo. Zahynulo 12 námorníkov.
Briti prišli o dôležité vybavenie, dopravné
prostriedky a 13 vrtuľníkov. Ich straty by asi boli
vyššie, keby Argentínci neútočili z minimálnej výšky,
ktorá mala znížiť riziko zásahu britskou PVO, no
súčasne nedovolila vždy včas odistiť odhadzované
bomby. Až 13 ich zasiahlo cieľ bez detonácie. Aj to
však prinútilo viacero lodí opustiť bojovú zónu, pričom
argentínski piloti preukázali vysokú morálku,
spôsobilosť a hrdinstvo.
Boje o Goose Green
a Darwin
Po vylodení v San Carlos chceli Briti
28. mája obsadiť osady Darwin a Goose Green
a eliminovať tak možný útok na jednotky postupujúce
k Port Stanley i na zásobovacie centrum
v San Carlos. 2. paraprápor zaútočil o 02.30 h,
no až okolo poludnia sa Britom podarilo preraziť
argentínske línie. Ťažké boje trvali viac
ako 14 hodín. Zahynul pri nich aj veliteľ práporu
podplukovník H. Jones. Na druhý deň sa
Argentínci vzdali.
Špeciálne jednotky
na Mount Kent
Zatiaľ čo 2. paraprápor bojoval pri Goose
Green a Darwine, osady Douglas a Teal Inlet na
severe Východného ostrova obsadili jednotky
45. Commanda a 3. parapráporu. Argentínske
sily ešte pred postupom Britov upevnili pozície
na kóte Mount Kent, odkiaľ bol dobrý výhľad
na Port Stanley. Napriek odporu argentínskych
jednotiek sa podarilo 31. mája Mount
Kent obsadiť. Briti začali postupovať a v noci
z 8. na 9. júna vykonali prieskum bojom v perimetri
okolo Port Stanley.
Katastrofa
pri Bluff Cove a Fitzroy
Vysadením 5. pešej brigády s prápormi Škótskej
a Welšskej gardy, Ghurkských strelcov a podporných
jednotiek dosiahlo britské pozemné zoskupenie
silu divízie. 2. júna sa presunul 2. paraprápor
do oblasti Port Pleasant, k Bluff Cove a Port Fitzroy,
čím sa vytvoril 48 km dlhý, no slabo obsadený južný
front. Parašutistov mal posilniť prápor Welšskej
gardy. Pri jeho vyloďovaní z RFA Sir Tristram a RFA
Sir Galahad počas 7. a 8. júna na plavidlá zaútočili
4 lietadlá A-4B. Tri z nich zostrelili britské Sea Harriery,
ale loď RFA Sir Gallahad aj tak ťažko poškodil
výbuch bomby. Padlo 56 Britov.
Útok na Port Stanley
V noci na 11. júna začali britské pešie jednotky
útoky na perimeter okolo Port Stanley.
Jednotky 3. Commando Brigade simultánne útočili
na Mount Longdon a Mount Harriet s podporou
delostrelcov a fregaty HMS Yarmouth.
Mount Harriet bránil argentínsky 4. peší pluk.
Jeho vojaci sa po začatí útoku začali vzdávať,
no veliteľ pluku, viacerí dôstojníci a poddôstojníci
kládli zúrivý odpor. Do bojov o južné úpätie
Mount Harriet bolo napokon potrebné nasadiť
i protitankové rakety Milan a batériu 105 mm
kanónových húfnic. V rovnakom čase prebiehala
aj bitka na Mount Longdon. V urputnom nočnom
boji zblízka vedeného hlavne ručnými granátmi
a bodákmi príslušníci 3. parapráporu zdolali
nepriateľa v dobre vybudovaných bunkroch. Len
na južných svahoch Argentínci ešte 12 hodín
kládli odpor.
Tlak Britov pokračoval 13. júna útokom na
Wireless Ridge a Mount Tumbledown. Argentínci
v podstate ustúpili z pozícií, až keď sa im minula
munícia. Južne od Mount Tumbledown britské
sily začali boj diverznou akciou večer o 20.30 h.
Argentínske jednotky vyše 4 hodín brzdili paľbou
ich postup. Vrchol Mount Tumbledownu ostreľovali
aj fregaty HMS Active a HMS Yarmouth.
Napokon 14. júna okolo 02.30 h
vojaci práporu Škótskej gardy
s nasadenými bodákmi vnikli do
argentínskych postavení. Celý
Mount Tumbledown však obsadili
až dopoludnia.
Argentínska
kapitulácia
Po dobytí Mount Tumbledownu
sa Britom otvorila cesta
na Port Stanley. Na úsvite
14. júna už argentínski vojaci
chaoticky opúšťali pozície
a večer sa začali kapitulačné
rozhovory. Kapitulácia nadobudla platnosť
o 20.59 h (23:59 GMT). Briti pri Port Stanley
vzali vyše 9800 zajatcov, čím celkový počet
zajatých Argentíncov dosiahol 11 845. Briti sa
zmocnili i ohromného množstva zbraní, munície,
leteckej techniky, obrnených vozidiel a výstroja.
Časť koristi využili pre svoju potrebu. Posledným
aktom vojny bolo 20. júna znovuobsadenie Južných
Sandwichových ostrovov a zajatie tamojšej
argentínskej posádky.
![](/img.php?id=-5099&size=250&mc=dbdbeb&mg=0&cp=0)
Na strane Argentíny padlo 649 a bolo
ranených 1068 vojakov. Potopili sa 1 krížnik,
1 ponorka, 2 hliadkové člny, 3 zásobovacie lode,
1 špionážny trawler a 1 tanker. Zničených bolo
aj 75 lietadiel, 25 vrtuľníkov, množstvo výzbroje
a výstroja. Prehra vyvolala rozsiahle protesty
proti vládnucej vojenskej junte. Generál Galtieri
musel rezignovať 17. júna a 22. júna úrad
prezidenta prevzal armádny generál Reynaldo
Bignone. 30. októbra došlo k prvým voľbám
po desiatich rokoch. Prezidentom sa stal Raúl
Alfonsín. Dá sa povedať, že súčasná argentínska
demokracia je tak "dcérou" vojenskej porážky
na Falklandských ostrovoch. Vedúci predstavitelia
junty v nasledovných procesoch však dostali
len symbolické tresty.
Na strane Veľkej Británie bolo 255 padlých,
777 ranených a 3 civilné obete (obyvateľky
Falklánd). Potopených bolo 6 lodí, 1 vyloďovací
čln. Ťažko poškodených bolo 10 plavidiel. Zničených
bolo 34 lietadiel a vrtuľníkov. Víťazstvo viedlo
k znovuzvoleniu premiérky Margaret Thatcherovej
vo voľbách roku 1983 a konzervatívna strana si
udržala moc ďalšie dve volebné obdobia.
Vyšlo v červnovém čísle měsíčníku ATM 6/2007
![](/img.php?id=-5100&size=150&mc=dbdbeb&mg=0&cp=0)
![](/img.php?id=-5102&size=150&mc=dbdbeb&mg=0&cp=0)
![](/img.php?id=-5104&size=150&mc=dbdbeb&mg=0&cp=0)
![](/img.php?id=-5105&size=150&mc=dbdbeb&mg=0&cp=0)